Оригинални субтитри: -ANF- Animanga Nucleus Fansubs
Започвам своя бяг из покрайнините, слънцето напича ми гърба.
Както всеки път, ме потупваш по рамото.
Очарован съм от теб, без да знам защо.
Твоята ръка не ще се свърже с моята.
Не си спомням кога, но погледа ми се спря върху теб и така започна всичко.
Няма да те пусна да си тръгнеш. Не се съмнявам в това. Луд съм по теб.
Искам да крещя "Обичам те". Да се опитаме да променим утрешния ден.
Искам да загърбя отминалите безмълвни дни.
Искам да крещя "Обичам те". Да проявим смелост и да направим крачка напред.
Искам да почувстваш тези чувства, които ме изгарят.
След като усвои основата в баскетбола, като дрибъл и подаване,
Ханамичи Сакураги, започна да се учи в тънкостите на стрелбата към коша.
Добре, стрелба в движение.
По настояване на капитана, Акаги, Рукава демонстрира нагледно "стрелба с една ръка с отскок".
Сакураги, който смяташе, че забивката е много по зрелищна от такъв обикновен прийом, се отнесе с пренебрежение към нея.
Както и да е, той не отбеляза и един кош.
Ха... Харуко...
Мисля, че мога да те науча на нещо относно "стрелбата с една ръка с отскок".
Все пак аз бях най добрата в началното училище.
Дали това е нещо като... наша тайна тренировка?
Това е... аз... обзет съм от щастие!
"Мощна забивка" - епизод 11-ти
"Нашата тайна любовна тренировка"
Приготви се.
Харуко.
Добре, този път със сигурност ще успея.
Добре, няма нужда да ми показваш пак, Харуко.
Сигурно ме мислиш за много глупава, нали?
Така мисля. Обикновено другите така ми отговарят.
Това е много грубо.
Не... не това имах предвид.
Но, няма нищо... Аз съм доста добра.
В началното не ме биваше в нищо.
Не съм висока, като теб, Сакураги.
Не можех да стрелям от линията за три точки.
Лесно ми отнемаха топката, не можех да дриблирам и все грешах в подаването.
Но много ме биваше в тичането.
Така че давах най доброто от себе си и спринтирах здраво при "бързи пробиви".
По тази причина тренирах "стрелба в движение", като луда.
Дори накарах батко да ме научи на нея.
Гори?
Да, моят батко, Гори.
Не, твоят батко е...
Сакураги, ти наистина си невероятен.
Ти единствен смееш да му опонираш така, когато си лице в лице с него.
Не... Не съм толкова невероятен.
Аз... би трябвало все още да ме бива в "стрелбата с една ръка с отскок".
Влезе ли?
Влезе! Влезе! Влезе! Влезе!
Страхотно!
Видя ли, казах ти, че ме бива.
Защото си тренирала като луда, затова ли сега си така добра?
Добре, и аз ще тренирам здраво!
Ето, този път опитай ти.
Аз ще те направлявам.
Добре.
Проклятие, някой ме е изпреварил.
Какво?
Много лошо...
Странно... какво пак обърках?
Защо не иска да влезе?
Много прибързваш да хвърлиш топката.
Сакураги, никой не успява след като наскоро е почнал да тренира.
Наистина ли?
Да, така че не се тревожи.
Харуко, толкова си мила...
Аз... ще успея.
Сигурно има някакъв чалъм.
Ако го знам, нищо не може да ме спре.
Какъв е?
Къде бърка?
Във форма е.
И експлозивен.
Помня... че Рукава скачаше доста високо.
Гадост, Рукава, изчезвай от главата ми.
Може би не скачам достатъчно високо?
Добре, тоя път ще опитам да скоча по високо.
Скочи високо.
Какво прекрасно чувство...
О, не!
Преди малко се почувствах прекрасно...
Не, Харуко толкова исках да скоча по високо
че не обърнах внимание за топката в ръката ми.
Това не се брои, нали?
Не обърна ли внимание?
Това е! Това е!
Твърде много внимание обръщаш на ръката си.
Точно така,
това имаше предвид батко, като каза, че трябва нежно да подхвърлиш топката.
Да я подхвърля нежно?
По него време...
Батко, ще ме научиш ли на "стрелбата с една ръка с отскок".
Такова... колената ти са твърде стегнати, отпусни ги.
Сега използвай силата на цялото си тяло и отскочи.
Поднеси топката близо до коша и нежно я подхвърли в него.
Нежно да я подхвърля?
Значи това е имал предвид.
Нежно да я подхвърля?
Просто я подхвърли, не влагай сила.
Именно!
Значи това било... сега разбрах.
Добре.
Отпусни си колената, отскочи високо... нежно подхвърли топката.
Завиждам... на хора, които могат да отскачат на високо.
Никога не ще изпитам това чувство, и от това малко ме боли.
Ще го направя, Харуко. Този път ще успея.
Давай!
Отпусни си колената, отскочи високо... нежно подхвърли...
Отпусни си колената, отскочи високо...
Нежно подхвърли...
Влезе!
Успях!
Харуко, успях.
Браво! Ти успя! Направи го!
Страхотно е да ставаш рано сутрин!
Браво на теб, Сакураги! Ти успя! Успя!
Това бе първият успешен "обикновен изстрел" на Ханамичи Сакураги.
Проклятие. Ако сте приключили тук, моля ви, вървете си у дома.
Здравейте приятели, първа част от "Мощна забивка" бе доста забавна, а?
Баскетбола е страхотна игра! Нека заедно да поиграем.
Благодаря, че изчакахте. Втора част ще започне след малко.
Хайде всички, пред екрана!
Това е аромата на Харуко...
Сакураги, какво ти има днес?
Изглеждаш прекалено щастлив.
Колко рядко е това...
Ти си приятелката на Харуко, нали?
Да, аз съм Фууджи.
Г-це Фууджи, привет, привет, привет.
Ханамичи, какво ти става? Смееш се сам на себе си.
Възможно ли е да си толкова влюбен, че да си се побъркал?
Хей, Такамия, все същият си, все така закръглен...
Всъщност, можеш да се съревноваваш с оня старец, в залата.
Престани, стига си ме дърпал.
Трябва по скоро да почнеш диета.
Това корем на 16-годишен ли е?
Това бирено коремче, наистина ли е твое, Такамия?
Колко смущаващо...
Трябва да спортуваш. Спорта е хубаво нещо, приятели.
Особено ако го правиш рано сутрин.
За какво бе всичко това?
Какво има?
Йохей, какво му има на Ханамичи?
В такова прекрасно настроение е, че чак ме плаши.
Той.. успя да отбележи кош.
Какво? Тренирал е сутринта с Харуко?
Само двамата?
Тия кога стигнаха до това ниво?
От друга страна... може просто да е съвпадение.
Най вероятно е било съвпадение.
Невъзможно е да е преминал в следващият етап на връзката.
Вярно, невъзможно е.
Но е истинска рядкост...
... някой да се радва толкова много, на нещо съвсем случайно.
Ама че наивник.
Глупав наивник.
Как смее тоя тип да спи в моят час!
Толкова ли съм скучен?
Хар...
Харуко...
Само един наивник, може да заспи в час.
Акаги!
Харуко.
"Стрелба с една ръка с отскок"!
Рукава продължава да спи!
Не му обръщайте внимание.
Ха... ру... ко...
Ето ме, Харуко.
Давай, Ода.
Ода?
Отпусни си колената, отскочи високо...
Нежно подхвърли...
Сакураги, топката, топката.
Какво... бе това?
Сакураги, добре ли си?
Да, добре съм, добре съм.
Добре ли си?
Какво има?
Ти кретен...
Какъв кошмар...
Защо си така замаян?
Не издържам...
Да си толкова щастлив, само щото си вкарал кош?
Само че за него това е голяма крачка напред.
За един начинаещ, нали Сакураги?
Да, точно така.
Идиот, най важното нещо в стрелбата е да тренираш всеки ден.
Вместо да ми висиш така щастлив
по добре тренирай непрекъснато, тъпак такъв.
Но от друга страна, за пръв път виждам някой да напредва така.
Продължавай в същия дух, Сакураги.
Така ли мислиш?
Най важното е да се тренира.
Добре е да влага енергията си в нещо.
Дрън, дрън, дрън...
Дъра-бъра, дъра-бъра...
Дрън, дрън, дрън...
Дъра-бъра, дъра-бъра...
Специалната техника на баскетболният отбор на "Шооку", сладко-кисело.
Разбирам...
Така, слушайте внимателно,
след седмица имаме контрола с "Районан".
"Районан"?
Един от четирите най добри отбора на последното областно първенство?
Точно така, същите.
За всички вас, новите членове, това ще бъде тест за вашите умения.
Ако победим, значи имаме шанс за националното.
Искам всеки един от вас да покаже най доброто от себе си.
Мача е скоро, нали?
Най после имам възможност да покажа истинските си способности.
Добре, започваме.
"Шооку"...
... напред!
Баскетболният тим на гимназия "Шооку" се състои от 13 играча.
Миналата година, те се представиха под възможностите си.
Но тази година, към тях се присъедини един от най добрите новаци - Рукава.
Трябва да ги видя.
Да ти кажа... вчера видях нещо много странно...
Г-це, може ли да ви попитам нещо?
Залата по баскетбол е...
Благодаря ви.
Трябва да проверя.
Добре!
Сега мога всеки път да стрелям с "обикновена стрелба".
Всеки кош ще заличава по 3 опита от преди това. Защото съм гений.
Успях, успях.
Ако тя сега бе тук да ме види, какво ли щеше да си помисли?
Щеше да си помисли, че съм успял защото съм гений.
Обзалагам се, че никой не предполага, че аз, геният Сакураги
оставам последен, за да се упражнявам.
Добре, днес ще приключа тренировката със забивка.
Само почакайте, Гори и Рукава...
Все още играят?
Толкова късно вечерта.
Колко трогателно, колко трогателно.
Гимназия "Шооку"! Нищо чудно, че вие сте основният ни съперник.
Трябва добре да ви проуча.
Май скочих твърде рано.
Кой си ти?
Видях го, видях го, видях го.
Накрая не успя, но само колко високо отскочи.
Ако бе отскочил от по близо
с този отскок сигурно щеше да направи много мощна забивка.
Не се и съмнявам... имайки предвид качествата му...
Хей ти, ти не си от нашето училище.
Ти си Рукава, нали?
След упорити тренировки, Ханамичи Сакураги най после успя да усвои "обикновената стрелба".
Но сега по важното бе, кой е застанал пред Ханамичи?
Моите очи виждат само теб...
... от деня, в който те срещнах. И денем и нощем...
Нямам нужда от нищо друго
щом си до мен.
Като че ли живея в сън...
Реших да не ползвам грим...
след като и така съм ти достатъчна.
Винаги нося пейджър, за да ме откриеш, където и да съм
Научих много за автомобилите.
И ще поработя върху кулинарните си умения.
Така ще е всеки ден до края на живота ми.
Виждам единствено теб.
Чакам те, сама, в нашата стая.
Усмивката ти е като разцъфнала роза.
Върви! Момичето, което обича да мечтае, но мечтите й не се сбъдват...
В следващият епизод:
Превода е дело на аматьор. Чувствайте се свободни да редактирате.
Превод и субтитри: Т. Ибрям